Peroska és az Ordas
Egyszer régen, amikor a hülyét még pontos jével írták, volt egy város, Bivalyröcsöge. Ott élt egy kislány, aki olyan sokáig járt sötétkék sapkában, míg a sapka rá nem gyógyult a fejére. Így a kislányt elnevezték Peroskának. 
Egyszer azt mondja neki az anyja: - Eridj te lyány el a te anyádhoz a nagyhoz, osztán vigyél neki borot meg egy kis répás kalácsot, de nehogy megint a rendõr hozzon haza! 
Na, erre Peroska betette a kosárba a borot meg a répás kalácsot, aztán zsebre vágott egy marék postinort, hátha lesz valami és elindult a nagy útra. Úgy gondolta, hogy átvág az erdõn, mint részeg kamionos a birkanyájon, de ahogy beért az erdõbe, ráköszönt a depresszió: 
- Jó napot kívánok! Hová lesz a séta, te nagyon mulya? 
- Pro primo elõször is ne ijesztegess, mert szívinflációt kapok. Pro primo másodszor pedig nem vagyok mulya, hanem Peroska - szólt a hõsnõ. 
- Te Peroska nincs is kosarad! 
- Ó, én nagyon mulya, hát nem otthon felejtettem! - csapott a homlokára, és már rohant is érte haza, hogy csak úgy porzott lába alatt a dübörgés. 5 perc alatt hazaért, pedig verte a víz, mint tavasszal a hóembert. Az anyja persze úgy elverte, mint szikvizes a paripáját és rákiáltott kígyót is meg békát is. Sietett hát vissza az erdõbe. Mázlija volt, mert épp akkor ért a megbeszélt helyre, amikor a sûrûbõl elõbucskázott a bozontos lompú. 
- Sárkányfüvet tessék! Friss meleg a sárkányfû - kiabálta fennhangon. Erre Peroskát megint leverte a víz, mert azt hitte, hogy eltévedt, s egy másik mesében van, amikor az ordas megszólította: 
- Peroska bajtársnõ jelentkezem! Jelentem, az eltelt szolgálati idõm alatt esemény nem történt. Figyelési terepszakaszom az erdei kisúttól a nagymama házáig terjed. Ellenséges vakondtúrást nem észleltem. 
- Szerbusz farkancs! - Mondta a kislány a diszkózás szabályainak betartása mellett. 
- Hová mécc Peroska, csak nem a nagymamához - érdeklõdött az ordas. 
- Gratulálok, elsõre kitaláltad! Jöhet a kétforintos kérdés. 
- Aztán mi a nyüvet viszel a kosaradban? 
- Viszek neki borot meg répás kalácsot. 
- Aztán nem félsz, hogy bedarál a hegyi rém? - tapogatózott a rossz-szándékú, de Peroska a kezére csapott. 
- Nem, mert nálam van a nuncsákóm. - mondta, s lefejelte amazt, mint teknõtlen béka a földiepret. Mire a farkancs magához térült, Peroska már majdnem célhoz ért. Ezért az ordas rettenetesbe kapcsolta magát és egy pillanat alatt a nagymama házához ért. Bekopogott. 
- Ki az - hallotta bentrül. 
- A NYEST APÓ, a NYEST ANYÓ és a kis NYEST. - Felelte, s abban a pillanatban már benn is termett. Odaugrott az ágyhoz és bekapta a nagymamát lázmérõstül, tundrabugyistul, sõt még a köszméteszedõ cipõjét is lenyelte. Gyorsan felhajtotta rá a lábvizet, s bebújt az ágyba, mert már Peroska igen közel járt. Meg is jött, pár percen belül. 
- Szia nagyi! Hoztam egy kis piát - mondta vidáman, s hirtelen ledöbbenõdött: döbb-döbb! - Nagyi, milyen betegséged van neked. Akkora lett az orrod, hogy szerintem ki kell menni a tisztásra, ha meg akarsz fordulni. 
- Sajnos az áremelkedés miatt már annyit lógattam az orrom, hogy megnyúlt. 
- A szemed meg akkora, mint egy szabadnapos teniszlabda. 
- Azért kislányom, hogy jobban lássalak. 
- A füled meg akkora lett, hogy a denevér éhen halna, mire kitalálna. 
- Igen Peroska, hogy jobban halljalak. 
- A szád meg akkora, mint egy kitaposott kozáksapka. 
- Hogy jobban bekaphassalak - mondta, s be is kapta, mert már unta a dumáját. Utána magára húzta a paplant, s nagy horkolások közepette elszunnyadt. Olyan hangosan horkolt, hogy a közelben bóklászó részeg erdõkerülõ azt hitte, a nagymama most fûrészeli le az ágy lábát, hogy mélyebben tudjon aludni. Be is kukkantott hozzá, hogy segítsen neki. Meg is döbbentõdött ám iszonyúan, amikor az ágyban nagymama helyett Romulus és Rémus anyját pillantotta meg. 
- Na te gonosz farkancs, nem vagy te olyan erõs, mint büdös. - mondta, és orrba vágta, mint vakondokot a rotációs kapa. Utána felvágta a gyomrát és kisegítette belõle a nagymamát és Peroskát. Aztán telerakták a gyomrát R-GO lemezekkel, s összevarrták. Ebbe az ordas bele is döglött. 
Azt mesélik, hogy valamivel késõbb egy másik ordas újra csak próbálkozott Peroskánál, de az már gyors- és géplakatosként dolgozott a bivalyröcsögei textilfonónál.